I kveld kjører jeg med briller.
Richard faller i grøfta.
-Og James sier hei til en mann. -Hei.
God kveld.
Takk, takk.
Som vi alle vet, vrimler det av kjedelige biler.
Som Renault Scenic og Toyota...hva den nå heter.
Men i drømmeverdenen som heter "Top Gear"-
-vil vi gjøre det mer spennende, litt mer dinosauraktig.
Vår egen bane.
Her holder en 84-liters QuadCam-kjøtteter til.
Fra den massive Murcielago til den kvikke Ariel Raptor...
Her har vi alt.
Vi har til og med en dyrepasser som kan temme dem.
Top Gears testbane er blitt Jurassic Park.
Denne uka har vi ingen T. Rex, ingen raptorer. Ingen sånne...
...spyttende ting. Denne uka skal vi ut i naturen.
Dette er den nye BMW Z4.
Den har ikke midtmotor.
Det er ikke noe ildsprutende monster som eter svovel.
Det er bare en helt vanlig sportsbil.
Jeg likte ikke den gamle Z4. Den var stygg.
Og eierne drev gjerne med konebytte om kveldene.
Aner ikke hvorfor jeg tenkte det, men når jeg så en Z4,-
-kunne jeg vedde på at nøkkelen-
-ikke sto så mye i tenningen. Den lå nok i en skål...hos Muriel.
Jeg ville heller kjøpt en Mercedes SLK.
Jeg gjorde faktisk det.
Men dette er den nye Z4.
Den er ikke vakker når aluminiumstaket er oppe...
Men med taket nede er den fantastisk.
Den er litt Uma Thurman-aktig.
Perfekt, men jeg aner ikke hvorfor.
Det er det samme med interiøret.
Den likner ikke på andre biler, og det er bra.
Det er dette også.
Under det lange panseret-
-sitter en 3-liters motor med to turboer.
De føles ikke som turboer.
De føles som testikler.
Store og kjøttfulle!
Den er ingen velociraptor, men ettersom jeg gjør 225 km/t...
...er den ingen ku heller.
Det beste med denne bilen er kjørefølelsen.
Gamle Z4 var for hard.
Det var som å synke ned i en sofa bygd på Chuck Norris.
Her har de gjort det Lotus gjorde med Evora og Jaguar med XF.
De har gjort den mykere. Bra.
Men ikke tro at dette er en treg planteeter.
BMW-genene er der fortsatt.
I svingene føles det som bilen roterer rundt hoftene mine.
Jeg har vært gjennom hele næringskjeden denne uka.
Jeg sitter i Kate Humbles hekk, og jeg elsker det!
I dag ville jeg valgt en Z4 foran en Mercedes SLK.
Jeg foretrekker denne foran alle Top Gears dinosaurer.
Så bra er den.
Men det er en annen ny bil som nettopp har forlatt hiet.
Se. Der står den. En brun Datsun.
Dere tror vel-
-at den er ei høne i denne verden av flygeøgler og påfugler.
Men dere tar feil.
Jeg lar hekken gli ut!
Jeg nyter den korte akselavstanden, momentet og bakhjulsdriften!
Nå slipper jeg løs-
-326 hestekrefter!
Sug i deg eksosen, dinosaur!
Dette er den nye Nissan 370 Z GT.
En kortere, lettere og sterkere versjon av 350 Z.
Prisen begynner på 27 000 pund. Det er billig.
Særlig med tanke på alt utstyret den har.
Den har noe som kalles SynchroRevMatch-system.
Jeg ligger i fjerde og vil gire ned til andre.
Turtallet øker. Den justerer turtallet til farten på veien.
Så enkelt og så genialt. Jeg liker det.
Som hjertestarter eter den Z4 til frokost.
Den har 26 hk mer.
Dessuten er den mye morsommere.
Selv GT-versjonen, med skinn og RevMatch-kasse,-
-er 5000 pund billigere.
Dette er en racinghøne!
Det er bare ett problem med den. Den er slem.
Den går bra på banen, men på veien er den for hard.
Og den støyer. Og ikke på en god måte.
Jeg hører heller min egen eksekusjonspelotong.
Det verste er at man aldri blir invitert til konebytteparty.
Folk vil tro man er litt...rar.
Vi får ofte høre, av folk som bruker slacks,-
-at veteranbiler er festligere enn nye biler.
Vi var usikre, så produsentene ga oss 3000 pund hver.
Vi skulle dra til en bilauksjon-
-som er kjent for ikke å ligge i nærheten av noe som helst.
Vi skulle kjøpe en bil som var produsert før 1982.
Men i stedet for mange små, skulle vi få én stor utfordring.
Etter å ha kjørt 300 mil kom vi til...
...feil sted.
Men så fant vi det. Inni et skur-
-var det mange biler å velge blant.
"Teesside Yesteryear Motor Club."
Tenk å spise middag med et av deres medlemmer...
En 68 Daimler.
Den har en bitte liten V8.
Kanskje går den billig.
Vi fant plassene våre.
Dette er første gangen jeg er på en bilauksjon.
Men jeg har bydd på signerte rugbyballer i fylla.
Veldedighetsauksjoner?
Mine damer og herrer, her kommer den første bilen.
-Hva er det? -En gammel drosje.
-Lanchester... -LG200.
-1953, ingen papirer. -Ingen papirer.
Vi begynner på 500 pund. 500? Takk, sir. 500 er budt.
Hva gjør du? Det er den første bilen.
Jeg kjører "tidlig og stygg" som på nattklubbene i Yorkshire.
Jeg tar den første jeg ser. Jeg skal ha den bilen.
-1000 pund! -Hit med den.
-Bilen er min. -Kjøpte du den?
Hva mener du forresten med "tidlig og stygg"?
Jeg gjorde det på nattklubber.
Jeg gikk bort til den første jenta jeg så.
"Hei, skatt." Klappet og klart.
De andre ventet på Ursula Andress, som aldri kom.
-Så kom en fin Ford Cortina. -Nå skal vi se.
220, 220, 240, 260, 280, 300, 320, 320!
-Jeg bød! -Du er med fortsatt.
-Men jeg vil ha en kabriolet. -Ta den!
-Ikke trekk deg nå. -Kom igjen!
Nei, jeg venter.
Flere fæle biler kom og gikk.
Hva er dette? Jeg er ikke interessert.
-Så dukket en kabriolet opp. -Nå skal dere se.
Den ferske auksjonsgjengeren gikk amok.
2500, 2600, 2900!
3000. 3100, 3200...
-Du gjør en tabbe. -Byr du fortsatt?
3600? 3600!
-Det må jeg si. -Jeg har kjøpt den!
-Hvor mye ga jeg? -3600 pund.
Brukte jeg 600 pund av mine egne penger? Hva har jeg gjort?
Han gjorde iallfall noe, til forskjell fra James.
Han nektet å by.
Min tålmodighet blir belønnet.
Du vil jo ha en Spitfire. Du har råd, du liker fargen. By!
James var så sta at jeg bød for ham.
-1500 pund. -Bød du, pappskalle?
Ja, med ditt nummer.
James, hvis du ikke kjøper noe snart...
En Bristol, men med feil motor, så den er ikke mye verd.
Er det noen som byr 5000 pund?
5200, 5400, 5600...
-Da er det kjørt. -6400!
-Jeg ville ha den. -7000!
Nå, kaptein Forsiktig?
-Du får trøbbel snart. -Det er mange biler igjen.
Mine damer og herrer, dette er den siste bilen.
Den ser vel ikke så verst ut, May? Den er fin.
Jeg vil ikke ha den. Ikke en Citroën.
-Jeg vil ikke ha den. -Gi meg 700!
-Du må by, du har ikke noe valg. -900 pund?!
1050, 1100.
1150, 1200...
-Du må kjøpe den, May. -Ja!
1400, 1450, 1500. 1500?
Får jeg 1500 for den?
Ja! Den er verd hver øre.
På tide med en inspeksjon.
Det er som å kjøre rundt i en radiogrammofon.
Hør!
Den er ikke EU-godkjent.
Det første de sier, er: "Hvor mange sylindrer"?
-Tre. -Tre, ja. Det er bra.
Vi skal få fart på den fjerde. Dette er en klassiker.
Den var mye større enn Jeremys klassiker.
For et syn... Du i en Midget.
Ikke Midget. Austin Healey!
-Nei. -En bil for ekte mannfolk.
Den lille Healey ble bygd i samme fabrikk som MG Midget.
Det eneste som skiller dem, er merket.
-Jeg skal hjelpe deg. -Slik, ja!
Gjør det vitenskapelig. Der er toppen av frontruta.
Min bil var iallfall ikke fra middelalderen.
I 1977 var vannet i Frankrike udrikkelig.
Og de ante ikke hva en tenningsnøkkel var.
Hva sier du nå?
Fryktelig lyd.
Så til utfordringen.
"Dere skal delta i et klassisk bilorienteringsløp"-
-"på Mallorca."
-Mallorca betyr... -Dårlig mat, rekeskall i alt.
De kjører på feil side. Mitt ratt sitter feil.
"Dere har to uker til å forberede og frakte bilene."
-Klassisk...? -Bilorientering.
Man kjører på småveier og må holde en viss snittfart,-
-men innenfor fartsgrensen. Dette er virkelig for nerder.
-Hvordan forbereder man bilen? -Jeg vet ikke.
For å finne det ut kjørte vi en tur.
Vi går gjennom manglene.
Den ruten går ikke opp. Og stofftaket passer ikke.
Bortsett fra de bagatellene er denne klar for rally.
Effekt!
32 hk, for å være nøyaktig.
Mens jeg ventet hos biltilsynet, oppdaget jeg noe forbløffende.
Vent litt nå.
Bestefar jobbet for karosserifirmaet Mulliner's.
På 50-tallet bygde de Hillman Humber Standard-
-og Lanchester.
Denne bilen er fra 1953. Så bestefar bygde denne bilen!
Akkurat denne bilen! Han bygde denne bilen!
Mens Richard fant sine røtter,-
-kjørte jeg fortsatt ikke særlig fort.
0-100 km/t? Dere får noen sekunder før dere gjetter. Feil!
31,7 sekunder.
Mens jeg ble bedre kjent med bestefars håndverk...
Tredjegiret fungerer ikke.
Jeg kommer ikke forbi andregiret.
Bestefar bygde ikke girkassen, det var Daimler.
Armstøtten er justerbar. Jeg skal justere den opp.
Han bygde ikke den heller. Han hadde fri den dagen.
Til sist kom jeg meg til biltilsynet.
I Healeyen...
Presis styring.
Man hører jo skrekkhistorier om biler kjøpt på auksjon.
Men dette er snarere et eventyr.
Helt tilfeldig har jeg kjøpt en fantastisk, liten bil.
Til forskjell fra Richard, som var hos biltilsynet.
Et hydraulikkrør går til sylinderen.
Det lekker kraftig. Det er et under at du kom deg hit.
Tappene på førersiden er nedslitte.
På den andre siden også.
Bakbremsene tar helt ulikt.
Bremsevæskerøret til hovedsylinderen lekker.
Det bakre fjæropphenget er i dårlig stand.
Hengsler og nagler er i elendig forfatning.
Ingen frontlys virker...
Kom igjen, Hammond. Fortell.
-Hvor ille var det? -Her er listen.
Jeg har sett verre. Herregud!
-Det er hele listen. -Alle feilene?
Kjære vene.
Nå skal vi sette en kjendis i vår billigbil.
Kveldens gjest har solgt flere plater enn The Beatles.
Likevel har de fleste av dere ikke hørt om ham.
Han er vokalist i AC/DC: Brian Johnson!
Utrolig at du er her.
Du kom. Fantastisk.
-Slå deg ned, Brian. -Takker.
Jeg forstår ikke hvordan du klarer det.
Alle kjenner Jagger, Daltrey, David van Day.
Alle kjenner til sangerne i de store bandene.
Hvordan klarer du å være anonym?
Det er stilen vår, vi holder oss under radaren.
Du går aldri på gallaer eller Elton Johns fester.
Selvsagt ikke.
Jeg nevnte navnet ditt, og folk sa:
"Cricketspilleren? Han er død."
Han het Brian Johnston.
Vi holder lav profil, slik at vi kan leve et normalt liv.
Hva hadde filmen "Black Hawk Down" med AC/DC å gjøre?
Helikopterpiloten som ble skutt ned,-
-ble banket opp og kastet i fengsel.
Han trodde alt var over. De fortsatte å slå ham.
Kompisene visste at han likte AC/DC.
Så de satte en høyttaler under et helikopter-
-og spilte "Back in Black" og "Hell's Bells".
Han slepte seg opp og viftet med skjorta i vinduet-
-for å vise hvor han var. Så hentet de ham ut.
Vi er gode venner. Det er flott når sånt skjer.
En fantastisk historie.
Vi kunne snakket lenge om AC/DC.
Men du kom hit fordi du elsker biler, ikke sant?
Siden jeg var liten.
Far merket at noe var galt. Jeg gikk og pekte: "Javelin. Ford."
Så han fant et bilratt til meg på fyllinga.
Han monterte det på senga mi og la på noen puter.
"Her har du." Det var min egen bil.
Jeg så ikke tapetet, bare verden utenfor. Jeg kjørte i timevis.
Du hadde en god, gammeldags arbeiderklasseoppvekst.
Dine første biler var vel sånne som brøt sammen støtt.
Min første var fantastisk. Det var en Ford Popular.
Den hadde beige lakk og lakserosa interiør.
Men den var min! Den betydde frihet.
Du var vel gjennom Mini-fasen også?
Den var viktig.
Da slapp jeg å gjemme Forden når jeg kjørte på fest.
Minien var kul. Var det en Cooper?
Nei, jeg prøvde å få den til å se ut som en Cooper-
-med fartsstriper og sånt. Den hadde skyvevinduer.
Det var praktisk med jentene i baksetet.
De kunne stikke ut...
Jeg vet hva du mener.
-Så ble det AC/DC på deg. -Ja.
Kjøpte du heavy metal-biler da?
Jeg elsker gamle biler, så jeg kjøpte en Triumph Roadster.
Nå kjører jeg en 4,5-liters Bentley Le Mans fra 1928.
Mener du det? Bruker du den hver dag?
Jeg drar og kjøper aviser og sånt.
-Den har gasspedalen i midten. -Ja. Det er litt tungvint.
Man runder en sving og skal bremse... Faen!
Da kniper man igjen.
Ræva strammes som nesen på en kanin.
Vi kunne sittet her og snakket bil hele dagen.
Men du skulle kjøre en runde. Hvordan var det?
Det var topp. Vi er på turné nå.
Jeg har sittet i baksetet siden september. Jeg kjøres overalt.
-Vil noen se Brian kjøre? -Ja!
Da ser vi hvordan det gikk.
Kan kjærligheten til biler overføres til banekjøring?
Den svingen satt pent. Det var bra.
Bare barnemat.
Bare barnemat, sier du. Og der har du ingen problemer.
Hold hodet kaldt, gutt.
Mykt og hardt på en gang, det er en bedrift.
Det der er perfekt!
Konsentrasjon...
Jeg tipper at du hadde full gass der.
Dette går fort!
Den nest siste svingen. Fantastisk kjørt.
Skal Gambon vippe deg av pinnen? Nei!
Der er du i mål!
Det så ut som da Ellen MacArthur var her. Ikke så dramatisk.
Men det så ut til å gå fort.
Hvor tror du...? Jeg ser ikke her nede.
Et sted på øvre halvdel.
Mellom den veltalende mannen og Hugh Grant...
La oss se.
Jay Kay har 1.45,8, McCloud og Cowell har 1.45,9.
Brian Johnson, mannen ingen har hørt om...
Du kjørte på ett minutt, førti...
Jeg har glemt det.
Si det, da!
...fem...
...komma ni!
Du er nest raskest.
Brian Johnson!
Samme tid som Kevin McCloud og Simon Cowell.
Brian Johnson fikk 1.45,9. Jay Kay gjorde nettopp i buksa.
Det var moro å ha deg her. Du har så mange talenter.
Sangstemme, hyggelig kar, anonymitet...
Og så kjører du som en engel. Brian Johnson!
For en mann!
Vi kjøpte tre gamle biler på auksjon.
En 53 Lanchester, en 77 Citroën Ami 8-
-og en 69 MG Midget.
-Det er en Healey! -Bare en Midget.
Vi hadde bare to uker og nesten ingen penger-
-til å gjøre dem klare til et bilorienteringsrally på Mallorca.
Hammond hadde brukt hele budsjettet-
-på bestefarens Lanchester.
Jeremy hadde for en gangs skyld gjort en god jobb, akkurat som jeg.
Men først fikk vi nye instruksjoner.
"I et rally har man en kartleser som passer klokka og finner fram."
"Vi har ordnet kartlesere til dere."
De har ordnet...
Jeg vedder på at disse kartleserne ikke er akkurat...
Vi får noe helt annet.
Vi hadde rett. James fikk glamourmodellen Madison Welch.
-Hei. -Hun var ikke interessert i rally.
-Jeg trodde det var hobbyen din. -Jeg har aldri gjort dette.
Jeg er åpenbart bedre stilt.
Jeanne Verger er min kartleser.
Formann i motorsportforbundet og tidligere racerfører for Seat.
Så du kjenner vel veiene oppe i nord som din egen bukselomme.
Fjellveiene?
Kan du snakke? Ikke si at han ikke kan engelsk...
No comprendo.
Richard fikk amatørmekanikeren Brian Wheeler.
Ok...
Brian!
Nei, det er... Den gjør sånn. Vi skal jo kjøre rally.
Vi får minuspoeng hvis vi kommer for tidlig eller for sent.
-Men jeg ser jo ingenting. -Bestefar tenkte ikke på det.
Kartleserne styrket neppe sjansene våre.
Så så vi bilene vi skulle konkurrere mot.
Lancia Stratos, Mustang, Corvette og flust med Porscher.
-Ti 911. Nei, tretten. -Jeg har aldri sett så mange.
-Mustangen er i vår klasse. -Vi er sjanseløse!
Så fikk vi enda verre nyheter.
Så du har hatt en bra dag?
-Når gikk starten? -I går kveld.
Og i morges klokka halv ni. Vi kjørte i tre timer.
-Det er fem etapper. -Takk for den opplysningen.
-Hva sa de? -Dette må være James' feil.
Vi trodde rallyet startet i morgen, men det var for to dager siden.
Nå visste vi at vi sjanseløse på seier.
-Vi kan jo kjøre mot hverandre. -Vi kan vel ha et privat rally?
-Det vil kreve stor tålmodighet. -25 pund på at jeg slår dere.
Alle er med?
To dager forsinket, med feil kartlesere og feil biler...
Vet noen hvordan man nuller tripptelleren på en Healey Sprite?
...satte vi av sted.
Vi har ingen gir.
Og praten gikk løst...
Vi skulle nå ulike kontrollpunkter på bestemte tidspunkt.
Etappene skulle kjøres med en nøyaktig snittfart.
Det ville ikke bli lett med min Healey.
Speedometeret viser 100 km/t,-
-men jeg holder 50, nei 30.
Hvordan skal vi holde snittfarten når denne viser 100 km/t?
Neste gang vi stanser, skal jeg skrive en enkel formel-
-slik at du kan regne ut snittfarten.
Hvor raskt vi har kjørt, hvor fort vi må kjøre-
-og hvor lang tid som har gått.
La oss si at vi holder 29 km/t...
Fjell!
Tror du den lukten er...bra?
Det lukter litt olje.
Rundkjøringen er ved 1-2-7, så du får legge til en kilometer.
Hallo?
-Hei! -Det kunne ha vært verre.
Bestefar bygde ikke radiatoren, så den kan være litt...
Vannet renner ut!
-Hvor lenge må vi vente? -En halvtime, minst.
Da må vi kjøre desto fortere etterpå.
-Og bryte noen trafikkregler. -Den går ikke stort fortere.
Jeremy begynte å like dette med amatørrally.
Tapere!
Vi kom til starten av etappen.
Her skulle vi kjøre med en bestemt snittfart.
-Fart? -Zero.
Vent litt. Her...med hvilken fart?
Quantum.
-Hvilken sitter for stramt? -Den.
Det er vanskelig å gjøre dette uten å berøre de unevnelige.
-Perfecto. -Skal vi holde 80?
-No, no. -80? Nei...
Jeg bestemte meg for å gi full gass.
Full gass!
Ned i andre og tangering.
Dette gjorde Jeanne sint.
Hva betyr det?
-Rapido? Tranquilo? -Tranquilo.
Og i det åpne universitetet...
Stans klokken og start den andre samtidig.
Da har du tiden du kan bruke på neste etappe.
Eller ikke gjør det. Vi blir bare forvirret. La klokken gå.
-Forstått? -Ja.
Vi var ennå ikke på startstreken.
Brian var ikke imponert over bestefars Lanchester.
Jeg kjente nesten ingenting på min side.
Bra, ja? Mål?
Vis meg tiden. Tiden, Manuel! Aner ikke hva jeg gjør.
Jeg har akkurat gjort noe, og jeg vet ikke hva det var.
Det viste seg at jeg hadde kjørt for fort.
Det innebar at Jeanne måtte regne enda mer.
Jeg kan ikke snakke med ham. Det er som en matteprøve.
Det blir nok livlig i baren i kveld.
"Jeg gjorde mer matte enn du." "Nei, jeg gjorde mest."
Den eneste som hadde det verre, var James' kartleser.
-Del 60 med 55. -Hvorfor sier du det?
Det er 60, som hos assyrerne.
Et minutt har ikke 100 sekunder, men 60. En desimal der.
-Hva gjør jeg i rundkjøringen? -Hvilken rundkjøring?
Brian og jeg sto endelig på startstreken. Men...
Faen også!
Ok, det er 60 km/t.
Jeg holder halvparten av bilens toppfart for å vinne.
Det står 25 pund på spill, Jeanne. Eller 25 euro.
Takket være mr Brown.
Nå virket min innsats nokså trygg.
Er det noen andre her, er det fordi de også har kjørt seg bort.
-Venstre eller høyre? -Dit.
-Gjetter du? -Det er til venstre et sted.
Det er hundrevis av venstresvinger her.
-Du trenger litt. -Vær så snill.
Kjør, kjør!
Endelig var vi i gang. Men så...
Hvor kjører jeg nå, Brian? Ser du hvor vi er eller ikke?
-Jeg ser fjell og himmel. -Jeg sier hva jeg ser.
Jeg får ikke giret opp.
Bestefar sørget for et skikkelig ratt.
Det får deg til å virke mindre.
-Det ryker fra panseret. -Herregud...
James var ille ute.
Han prøvde å sjarmere Maddy med romantisk konversasjon.
Det er egentlig ikke overdrive.
Utvekslingen er 1:1 mellom inn- og utgående aksel.
Aner ikke hva du prater om.
-Gjør du ingenting med håret? -Jeg vasker det iblant.
-Du burde hatt hårbånd. -Nei.
Hvorfor fikk vi ikke en slik? Jeg vedder på at den ikke koker.
Vi kom oss til lunsjplassen.
Jeremy informerte om at vi hadde flest straffepoeng i historien.
Jeg har 3600 poeng. Men du har 41 897.
Og du har 44 000. Dere ligger ganske jevnt.
Jeremy var så hoven at vi modifiserte bilen hans.
Varmen er på.
Han må stanse for å slå den av.
Han vil tape mye tid, for han aner ikke hvordan det gjøres.
Men samme ettermiddag-
-var det aller hetest i en viss Citroën.
Den er der inne. Som et lite rør.
Der. Så liten den er!
Lag trutmunn. Leppene dine er sprukket.
Jeg giret fra første til tredje. En slags kortgiring.
"Kort" var ikke sånn ment.
-Du sier "kort" hele tiden. -Jeg mener det ikke slik.
Min høye sigarføring føltes snart noe forhastet.
Herregud!
Jeg har mistet koblingen. Nei!
Det betydde at jeg måtte velge ett gir og holde meg til det.
Perfekt.
Alt går galt nå.
Varmen er på. Hvordan slår man den av?
Men Jeanne var opptatt av matematikken.
Jeg har ett gir, jeg er maktesløs.
Jeg er oppe i 50 km/t. Se, det er umulig.
Kom igjen!
Håndveska di er i veien.
-De ler av bilen. -Nei, de heier på oss.
-Hvorfor snakker de ikke engelsk? -De er spanjoler.
Etter formiddagens vansker var Brian nå ved godt mot.
Noe jeg burde vite?
-Skarp venstresving her. -Jeg har ikke kart.
-Hæ? -Jeg har ikke kart over ruten.
Det burde kommet en strøm av instruksjoner fra deg.
Hårnålsving venstre.
Du sier bare det du ser nå som du sitter på en pute.
Klarer ikke svingen...
-Jeg mister bremsene. -Perfecto! Paella!
Healeyen gikk så dårlig at jeg klarte tiden for en gangs skyld.
-Er vi i mål? -Ja!
Er det bra?
Selv kjærlighetsbåten kom til rett tid.
-7.46. -Midt i blinken.
Imens, hos den politisk korrekte...
Jeg mente ikke at Jeremys bil er dårlig fordi den heter Midget.
MG Midget er en liten bil. Beklager.
-Jeg hører rare lyder, Brian. -Faen!
Jeg tror jeg må stanse.
Richard kom ikke til dagens siste kontrollpunkt.
James og jeg hadde ingen problemer. Vi fulgte motorveien-
-og kunne derfor umulig kjøre oss bort.
-Hvilken vei? -Rett fram.
-Er du sikker? -Nei. Jo, kjør dit.
-Ikke fordi det er vakkert der. -Det fins jo ingen skilt.
Ta av deg hatten, er du snill. Jeg ser ikke de andre bilene.
-Nå får jeg flatt hår. -Det er ikke viktig.
Det gikk ikke helt etter planen for meg heller.
Vær så snill, trafikk!
Hvordan kan det være rush på Mallorca? Ingen jobber.
Slippe ut eselet, sitte på en plaststol ved veikanten, sove...
Sånt lager ikke rush.
Vår første rallydag var ingen stor suksess.
Men dag 2 virket lovende.
En bane! Ikke mer matte eller tidtagning.
Bare time etter time med bånn pinne.
Trodde jeg...
Hver gruppe kjører to heat og fire runder hver.
Første runde utgjør referansen for de resterende tre rundene.
Vi skulle sette en tid. Så skulle vi kjøre tre runder på samme tid.
-Forstått? -Nei.
Hvis bilen streiker, men den også streike de neste tre rundene?
Jeg besluttet å få motorstopp med en gang.
Har du sett oljen som renner under bilen?
Den fosser ut. Men gamlemor klarer seg nok.
Nå løsnet denne. Jeg setter den fast.
-Den andre siden også? -Du vil glitre.
Hadde vi gjort det, ville han ha drept oss.
På tide å sette en rundetid.
Siden Healeyen bare gikk i tredje, gjaldt det å kjøre pent.
Sakte og rolig.
En fin rundetid. Det ser bra ut.
James satset hardere i et forsøk på å imponere Maddy.
Den ruller som kanalferja!
Bamsen på panseret er i veien.
I Lanchesteren var alt ved det gamle.
-Var det en hvinende lyd? -Nei.
Nå koker den snart. Du må slakke av.
Vi må klare tiden.
Selv om en funksjonær ba meg sakke av,-
-begynte vi å kose oss.
Jeg har sett biler som jeg gjerne skulle hatt.
Her kan man snakke motor med folk uten å skjemmes.
De snur ikke ryggen til og går. Man kan være seg selv.
Fint å være bilmenneske igjen.
På banen oppførte Lanchesteren seg normalt.
Tempen stiger.
Så jeg burde klare rundetiden.
Vi kjørte 29 sekunder fortere nå.
Gjorde vi? Det er jo en katastrofe.
I den dekorerte kjærlighetsbåten nøt James livet i fulle drag.
-Første stoppeklokkepunkt. -To minutter, 36 sekunder.
-Nullstill dem. 1.34 og 2.36. -1,3,4,2,3,6.
Bra.
Dessverre var det meningsløst.
Jeremy ville uansett vinne så lenge han kjørte pent og rolig.
Og han visste det.
Den tregeste vinner.
Men så...
Jeg har en Mustang i rumpa.
Jeg hater å bli forbikjørt.
Det er et tegn på svakhet. Vi tar ham.
Gass!
Hva gjør Jeremy?
Flytt deg!
Ja!
Å, nei!
Min lille bil var sliten, men jeg nektet å la den bli slått.
Det var du ikke forberedt på!
Jeanne glemte tallene.
Dette er ikke bra!
Hva sier du til det? Taper!
Men så skjønte jeg det.
Jeg kjørte om kapp med Mustangen og ødela tiden!
I depotet ventet flere dårlige nyheter.
-James May kjørte perfekt? -Ja.
Jeg vil ikke høre mer.
James, du kan slå meg. Har du rundetidene?
De er ganske like, men bare på sekundet.
Bare på sekundet... Hammond?
Han har blomster på hjelmen, men...
-Har du satt en blomst på den? -Det var derfor jeg lo.
Faen...
Vi måtte vente for å se om James hadde slått meg.
Men det spilte ingen rolle.
Våre tre auksjonsbiler hadde kommet seg i mål.
Og på veien dit hadde de sjarmert oss.
Alle var vi blitt litt forelsket på denne vakre øya.
Veddemålet gjaldt 25 pund.
-25 pund. -Hvem skal jeg gi dem til?
Richard Hammond, gi dem...
...til James May. Han vant.
-Vær så god. -Takk.
Alle ble så forelsket i bilene-
-at vi faktisk kjøpte dem av BBC etter innspillingen.
Bestefar bygde jo Lanchesteren.
Jeg må nok skuffe deg litt.
Jeg fant det ut før rallyet begynte.
Denne bilen ble bygd av Barker's, ikke Mulliner's.
Så du har faktisk kjøpt en bil-
-som en annens bestefar har bygd.
Med den bomben avslutter vi.
Vi ses neste uke.
Tekst: Ole Viggo Eiring www.broadcasttext.com